Znala je ostaviti upaljena svjetla u kući, u svakoj sobi.
To je mog oca izluđivalo.
Kod mene je to bio brat... samo što mi nismo imali svjetla.
Znao je ostavljati svijeće da gore posvuda.
Znaš što? Nitko više ne želi slušati priče o tome kako si bio siromašan u djetinjstvu, u redu?
Već te žalimo koliko je god ljudski moguće.
Zapalio je kuću, znaš?
Sestra se bojala mraka, samo što je imala običaj optuživati mene za upaljena svjetla.
Naravno, otac joj je vjerovao. Nikada nije stao na moju stranu.
Morali smo živjeti u šatoru, usred zime, tri mjeseca.
Znate, moje priče su barem povezane s onim što radimo.
I moje.
Jurimo po cijelom gradu i isključujemo sve što su Drevni aktivirali dok su, vrlo kratko, imali sve pod nadzorom
kako bi spriječili gubitak energije iz našeg jedinog i dragocijenog ZPM-a.
Kako je to povezano s time što je tvoj idiotski brat zapalio kuću? - Pa, ako ne uspijemo...
Nećemo živjeti u šatoru usred zime!
To je metafora.
Doktor Mckay.
Hvala Bogu.
Kontrolna ploča. Potpuno je ugašena.
Stvarno? Misliš tako?
Ne razumijem te Drevne. Navodno su bili jako pametni...
ali zašto aktivirati nešto što ne trebaš i što ne koristiš, huh?
Pa, možda nisu imali vremena doći do tuda, znaš...
prije nego su replikatori, koje si ti reprogramirao, napali.
Da, da, svi znamo što se dogodilo.
Ah! Voila.
Samo si ljut što nisi mogao shvatiti kako premostiti protokole od Drevnih
koji nas sprječavaju da ugasimo sve daljinski iz Kontrolne sobe.
- Hej, nisi ni ti. - Da, ali ja se nisam sa svima kladio u mjesečnu plaću da ću moći.
Ok, znaš što? Pogledaj okolo, vidi da li možeš shvatiti kako ugasiti ovo mjesto, što god ono bilo.
Jesi li siguran da bi trebao ići tamo gore?
Kako bih drugačije mogao shvatiti što ova soba može, huh?
Pošto je zabranjeno, u ovoj bazi podataka od Drevnih može biti sve što trebamo.
- Oh, vjerojatno jest. Samo nemamo vremena da... - Oh! Evo ga.
- Ok, tu bi trebao biti glavni prekidač... - Da, znam to. Što misliš da radim?
U redu.
Ok, duplo ili ništa.
- Oh, unutra si. - U redu!
Ok. Trebao bi biti ovdje negdje.
Rodney? Što se dogodilo?
Nisam siguran...
ali mislim da sam upravo izgubio... debelo.
"Božanstveni Mckay"
Koliko ja mogu reći, on je u redu.
Pogođen sam nepoznatim energetskim izbojem. Kako je moguće da sam dobro?
Napravio sam sve moguće testove: krvne, MRI, rendgen, puno.
Nisam našao anomalije ni u jednom rezultatu.
Ok, još jednom: nepoznati energetski izboj iz naprave koju su napravili Drevni.
Mislim, tko zna kakvu vrstu dugoročnih posljedica mogu imati?
Tu su teške mutacije, povećani rast, nevidljivost...
To bi moglo biti cool. Ja sam se pretvorio u kukca.
U redu. Kao što sam rekao, koliko za sada mogu reći, zdrav je ko' konj.
Vraćam te u aktivnu službu. - Jesi li poludio?!
Trebao bi biti pod nadzorom. Tko zna što bih mogao postati?
- Kolike su šanse da postane simpatičniji? - O hvala ti!
- Ja ću paziti na njega. - Hvala!
Možeš li me još uvijek vidjeti?
Što hoćeš reći?
Samo si se prenemagao.
Inače da je Doktor Esposito bio u blizini, sumnjam da bi bio tako nesmotren.
Jesi li poludio?
- Koji je Esposito? - Oh, duga tamna kosa.
- Ah da. Onaj s savršenim malim, uh... - Halo!? Pokušavamo raditi ovdje.
Samo da se zna, htio sam reći "osmijehom".
Da, naravno da jesi. Što imaš?
Ništa. Što god da si radio, spržilo je sve strujne vodiče koji vode u sobu.
Što god da sam radio?!
Do nedavno ovaj cijeli lab je bio pod vodom, najvjerojatnije preko 10 000 godina. Kako to može biti moja greška?
Dobro, taj dio nije.
Ok, to je to. Idem na ručak.
- Kako mu je? - Isti stari Rodney.
Jesi li siguran? Meni izgleda par kila teži.
- Ronon. - Što ?
Cijelo vrijeme jede. Nije da baš vježba.
Jede da utopi svoju tugu.
Halo ?! Ovdje sam. Mogu...
Mogu vas čuti.
Za vašu informaciju,
Iste sam težine još od kako sam došao ovdje.
Moram redovno jesti, inače postanem hipoglikemičan;
i u principu sam jako sretna osoba.
Pukovniče Sheppard. Molim vas odmah se javite sa svojim timom u Kontrolnu sobu.
Pukovnik Sheppard.
Primili smo ovu poruku prije 6 minuta od tima poručnice Lorne.
Atlantis bazo, ponavljam :
pod napadom smo i odsječeni od vrata. Prebrojao sam ih barem 20, možda i više.
Tražimo pojačanje, odmah.
Gdje su ?
M72-656.
Neka nas tim marinaca čeka kod spremišta Jumper-a.
Doktorice Weir.
Ima li vijesti ?
Ne još. Prošlo je tek sat vremena.
- Htjeli ste me vidjeti? - Da.
Trebao bih vašu pomoć. Uspio sam dobiti energiju u dio konzole kako bih pristupio labaratorijskim logovima od istraživanja.
- Pa, to su dobre vijesti. - Ja nisam tako siguran.
Dobro bi mi došlo drugo mišljenje.
Čini se da da većina upućuje na različite dijelove ljudske fiziologije.
Spominje mutaciju u osnovnom genetskom kodu.
Shvaćam da je doktor Beckett rekao da nema dokazanih posljedica
Rodneyevog izlaganja uređaju,ali...
...čini se ... - znači da manipulira ljudskom DNA.
Doktorice Weir dođite u spremište za Jumpere. Spasilački tim se vratio.
Idemo.
Što bi drugo moglo biti ?!
Gubiš razum !
Kažem ti, to je malo više od slučajnosti !
Pa, onda dokaži !
Pukovniče ?
Svi prisutni i na broju.
Koliko je loše i tko je ozljeđen ?
Nitko Doc. Svi smo dobro... zahvaljujući...
- Mckay. - Tako on kaže.
Rodney ?
Pa da budem iskren, nisam potpuno siguran. U početku nisam bio siguran da sam ja, ali
povezanost je nemoguće ignorirati. Vidio sam Lornijev tim u kopci, loši momci su se približavali i tada sam pomislio,
znaš, zar ne bi bilo divno da svima oružje zakaže u isto vrijeme?
Sljedeće što znam, svi bježe, pa...
Dakle ti misliš da zato što si ti htio da se dogodi, da se dogodilo.
Bilo je malo više od toga.
OK. Znate što ? Gledajte ovo. Ja ću, uh...
Rodney !
Rodney ?
Vjerujte mi, meni je ovo uznemirujuće kao i vama.
Što to dovraga radiš!
Spusti ga dolje.
O Bože !
Je li bilo još kakvih pojava ove moći da su se pojavile same?
Moći. Množina.
- Što još možeš raditi osim telekineze ? - Pa, super sluh za početak,
i nisam siguran, ali mislim da postajem pametniji.
Teško je sigurno reći, bio sam prilično pametan i prije ali, um, od nedavno imam
neke ideje na koje mislim da ne bih ni pomislio prije.
Da li se super ego računa kao moć ?
Oh ! Napokon ! Nastavi nositi!
Možda imamo posla i sa super apetitom,
ali isto je teško reći jer je i prije puno jeo.
- Vrlo smiješno. - Moj Bože ! Opet jede!
Imam vrlo aktivan metabolizam.
Da, uz druge stvari. Skenovi pokazuju dramatično sinaptičko pojačanje
povezano sa svim dijelovima Rodneyevog mozga, mnogo više od normalnog ljudskog nivoa.
Bio je incident u SGC-u prije godinu dana.
Sjećam se tog izvještaja. Proučio sam podatke. Fascinantno.
SG-1 je otkrio čovjeka na višem stupnju evolucije, u hibernaciji.
Ispalo je da je on bio rezultat eksperimenta Goa'uld-a zvanog Anubis.
Pokušavao je napraviti par ljudi, umjetno ubrzane ljudske fiziologije, do točke uznesenja.
Taj uređaj koji sam našao sigurno je bio neka vrsta aceleratora.
Znamo da su Drevni razvijali razne moći dok su evoluirali,
znači samo je pitanje loše sreće što nismo prije naletjeli na taj lab.
Ozbiljno... ja super-junak. Tko bi rekao?
Svi se slažemo da su Drevni poprilično zaribali.
Znamo?
Jedini kojeg sam upoznao bio je arogantan i ljubazan i to ne zbog dobre stvari.
Rade divovske pogreške i nikada ih ne poprave.
I dalje su bili ljudi.
Ali onda imaju sva ta luda pravila.
To je došlo tek nakon uznesenja.
Svejedno, u redu?
Možda ova stvar ne radi na svakome. Tko zna? Ali mi znamo da radi na Mckay-u.
Prošao je tek jedan dan.
Ako pretpostavimo da je sigurno, dobro da budem iskren, čak i da nije
Ako možemo dobiti značajnu prednost pred Wraithima i Replikatorima...
John, slažem se da ovaj uređaj možda ima potencijala.
I sa velikim potencijalom dolazi velika odgovornost, znam.
Poput drugih stvari koje smo našli u gradu, ovo je vrlo napredan komad tehnologije.
Sve što znamo je da može biti i jako opasan.
- Samo kažem ... - Da, možeš biti sljedeći.
Hvala ti !
Znaš, ako radiš popis, ja bih...
- Možemo li ostati koncentrirani, molim te? - Naravno.
Ma daj. Ne možeš me vječno držati zatvorenim.
Možda nisi bolestan Rodney, ali mislim da se oboje slažemo da ovo što se događa ovdje je daleko od normalnoga.
Točno, zato pusti me da idem van i počnem koristiti svoje moći za nešto dobro.
Ideš li, uh, završiti ovo ?
Ozbiljan sam!
Ne znamo koji je stupanj tvoje genetske mutacije.
Molim te. Mutacije je tako negativna konotacija. To je više kao usavršenje.
Dokle god nećemo točno znati što se ovdje događa...
Carson. Još sam uvijek ja. Svejedno, nije da me ti...ili ovi momci možete zaustaviti da svejedno odem odavde.
Ne, ali ja mogu.
Oh, krenuo si to staviti na test ?
Želiš li ?
Pa... zapravo ne.
Kao što sam rekao, mislim da si dovoljno dobro da obavljaš svoj posao
dokle god imaš nekoga uz sebe... a ti...
javi se svakih par sati.
Da, da. Bye-bye !
Znaš, mogli bi biti tim. Mogao bi biti moja desna ruka.
Desna ruka.
Da, kao Batman i Ronon. Dobro zvuči.
Da, ako nastavš jesti tako, bit će više kao Fatman.
Upozoravam te, vjerojatno ćeš umirati od dosade
osim ako ne ustanoviš nevjerojatnu prednost fizike...
Ozbiljno ?
Što ? Što stvarno misliš tako ?
Hej, ona misli da sam "hot" !
Nisam ništa rekla. Ne-ne-ne, siguran sam da ti, uh ...
Oh, naravno da ne, trebao sam znati.
Mislila je na tebe.
Ne znam o čemu pričaš.
Mckay, nije rekla ni riječ.
O moj Bože. Mogu čitati misli.
Ovo je cool !
Ne nije.
Dobro sam. Ne, da i nije.
- Što ? - Mogu ti čitati misli, uh, svačije zapravo.
To je bilo baš super ispočetka, nekih 10 sekundi, ali
ali sada to smatram pomalo uznemiravajućim,
pa se trudim to isključiti koliko god mogu...
pa, na neki način. Kako god, želio sam dobiti tvoju dozvolu za pristup sobi za kontrolu stolice.
Imam neke zanimljive ideje za optimizaciju našeg ZPM-a. Prekonfigurirao sam gradske naponske sisteme,
vrlo je komplicirano za objasniti ali vjeruj mi kada kažem da ćeš biti nevjerojatno sretna s rezultatima.
Gledaj, Elizabeth, znam da imaš sva prava da mi ne vjeruješ ali
obećajem ti, napravit ću stvari puno, puno boljim, OK ?
Dobro. Želi da me upucaš ako samo na sekundu pomisliš da
pokušavam preuzeti grad za svoje osobne zle namjere.
Šalim se. To je bila šala.
Je li tvoje oružje namješteno na omamljivanje?
Čekaj, nema veze. Evo ga, podesio sam sam. OK, u sobu za kontrolu stolice, Ronon.
Mogu li ga upucati sada ?
Čujem te !
Samo želi da paziš na mene !
Hajde, idemo. Požuri, puno je posla.
Poslat ću dolje tim znanstvenika da nadgledaju.
"Ne mogu tako, ovo je sranje."
Što on to dovraga radi ?
Ne pitaj mene.
Zapravo i nisam.
Nemam pojma.
Rodney, utječeš na energiju u cijelom gradu.
Znam. Zadivljujuće zar ne ?
Ne. Ne mogu raditi.
To je samo privremeno.
Rodney, pokušavam ustanoviti da li ti je taj stroj napravio kakvu trajnu štetu.
Da budem iskren, s obzirom na tvoju neobuzdanu hipohondriju, iznenađen sam
- što tebe nije briga. - Ljubomoran si.
To je smiješno.
Trebao bi raditi sa mnom i pokušavati shvatiti što ti se dogodilo.
Umjesto toga, ti ovdje zakapaš glavu u pijesak.
To nije istina. Moja glava, koja je slučajno dom mog evoluirajućeg mozga,
je zapravo korisnija ovdje radeći važnije stvari koje će utjecati na sve.
Ja neću raditi s njim.
Ne mogu to podnijeti. On je ...
Trudi se sakriti to, ali duboko dolje, ja sam vjetar ispod njegovih krila.
Pa, kako ide ?
Zapravo, mislim da tek sada dolazim na dobar dio.
Mrzliš li kada te ljudi prekidaju baš kada stvari postanu zanimljive?
Znam da je Mckay sada neki super genijalac, ali ova treptajuća svjetla me jako nerviraju.
Doktor Coleman je, vrlo nevoljko, priznao da se čini da Rodney značajno
unapređuje gradski naponski sistem.
Svejedno.
Inače, pričala si...?
Pa, znamo da su Drevni fiziološki evoulirali do određene točke gdje
-mogu priječi u stanje čiste energije. - Povijest Drevnih 101.
Da. Također znamo da nisu svi uspjeli doći do tamo.
Kažeš da je neke od njih trebalo pogurnuti.
Tako se čini.
Mislim da ovaj stroj nije bio namijenjen tome da im pomogne
u borbi protiv Wraith-a, nego da im pomogne da pobjegnu od njih.
Stroj za uznesenje ?
Poput onoga kojeg je Goa'uld pokušavao napraviti u mlječnoj stazi.
Kažeš li da će Mckay uzaći ?
Nažalost, potrebno je mnogo više od fizičke evolucije da bi bio uznesen.
Vjeruj mi, nakon što sam proveo 6 mjeseci sa hrpom maćuhica "želim biti", znam !
Ali što to znači za Mckay-a ?
Kao što sam rekla, tek dolazi na dobar trag.
Ostavit ću te na miru.
John, čekaj.
Moramo razgovarati s Rodneyem odmah.
Svi se možete opustiti. Vratio sam nas online za 2 minute.
Moramo razgovarati s tobom.
Kako to mislite, umrijet ću ?
Nisam ni bolestan! Nikada se nisam osjećao bolje !
- Uređaj drevnih... - je ubrzao moju evoluciju.
S vremenom će doseći točku kada ću biti
sposoban za uznesenje, ali za uznesenje treba više od toga, tu je... tu je mentalna komponenta.
Moram znati što napravti da dođe do toga... a to ne znam.
Još !
Postajem pametniji svake minute. Vrlo je moguće da ću moći shvatiti po putu.
OK, znači nije baš tako jednostavno. Pa, čak i ako ne uspijem,
pa ostat ću visoko evoulirani čovjek.
Mislim, ne moram uzaći to je, to je izbor, zar ne ?
Ne ? Kako to misliš ne ?
Oh, taj glupi stroj od Drevnih ne radi kako treba, zar ne ?
Pokrenuo je seriju genetičkih mutacija koje će rezultirati mojom smrću ako ne uzađem ?!
To je olakšavajuća stvar.
Zato ga Drevni nisu stavili u redovnu upotrebu
to je samo jedan od mnogih preambicioznih promašaja!
O Bože. Ja sam mrtav čovjek !
Doktor Mckay.
Da, to je zato što sam
stao u sredini. Popravit ću, samo mi dajte sekundu vremena.
Dosta je.
"Ubit ću ga, on je lud, totalni idiot."
OK, imamo još vremena,
U redu, možda postoji način da obrnemo proces. Zelenka !
Gdje je Zelenka ? Što je dovraga on radio ?
Imamo masivne izboje energije u mreži. Protokoli za gašenje ne odgovaraju.
Prokletstvo !
Hajde Radek, hajde.
Ne diše, moramo intubirati.
Počni sa infuzijom, potpuno otvorenu. Uključi taj monitor.
Na moj znak. Jedan,
dva,
tri.
- Radek ! - Uključite diode, molim vas.
On je u arestu. Pripremite se za defibraciju.
- Odmaknite se. - Ne!
- Rodney, čovjek umire. - Znam. Samo mi dajte sekunsu. Znam.
Otkucaji srca dobri ;
disanje stabilno.
Puls dobar.
Radek... jesi li OK ?
Što se dogodilo ?
Rodney.
Pričekaj.
Vidim da si bio zaposlen.
Da, izmislio sam novu matematiku.
Ozbiljno ?!
Izmjenit će ljudsko poimanje svemira kakvoga mi znamo.
Kako je Zelenka ?
Uh, moraš pitati ?
Blokiram ljudske misli.
Postao sam preopterečen Nisam bio sposoban misliti.
Rodney...
Znam što ćeš reći.
O ne... samo intuicija, kunem se.
Ja samo...
Pokušao sam popraviti stroj Drevnih ali nije osmišljen tako da obrne proces.
Jednom kada se mutacije pokrenu, ne mogu se zaustaviti.
Zapravo,
htjela sam reći, ako želiš ikakvu pomoć da shvatiš uznesenje ...
Oh. Uh, pa, već sam ponovno pročitao sve što sam našao u bazi podataka.
-Pa, nisu baš jasno definirane upute zar ne? - Ne.
I da budem iskren, znaš, nikada mi se nije sviđala cijela ta ideja o uznesenju, od samoga početka.
Previše je to pravila znaš? Mislim
- Za mene, život je težnja i rad ka postignućima, znaš? Otkrića ... - dobivanje zasluga za to...
Točno. Jednom kada znaš sve, što radiš onda?
Ne znam. Ne mislim da uznesenje nužno znači kraj.
Da, vidiš ? Nikada nisam bio dobar ni u vjeri.
Sigurno, tu je bio dio mene koji je od početka znao da je ovo predobro da bi bilo istinito.
Ništa tako dobro ne može se meni dogoditi bez vrlo, vrlo loših posljedica.
Kako god, sada sam se pomirio sa time i želim što više toga završiti u vremenu
koje mi je ostalo i neću trošiti svoje vrijeme na baljezganje koje ionako neću shvatiti.
Oh, našao sam način kako pojačati snagu Daedalusovog štita.
Reci Hermiodu da mi se javi ako treba ikakvu pomoć u shvaćanju osnovnog koda.
Sigurna sam da će pukovnik Caldwell biti oduševljen.
Gledaj, Rodney, neću te pokušavati uvjeravati da
je uznesenje ispravno za tebe, ili u krajnjem slučaju moguće. Ne znam.
Ali zanima me jesi li razmislio o činjenici da
ako nekako uspiješ uzaći, možeš se uvijek - teoretski - vratiti u ljudski oblik.
Zašto se ja nisam toga sjetio?
- Ne vjerujem da će raditi. -Dopremio sam ovo iz SGC-a.
Da, znam. Uređaj drevnih koji mjeri sinaptičku aktivnost osobe.
Ah, više od toga - evolucijski nivo mozga. To je zapravo uznesenjemetar.
Stvarno ne vjerujem da ćemo mi doći do toga tako brzo.
Ako ste visoko-evoulirani super-genije, dignite ruku.
- Iz svega što sam pročitao o ovom području... - Gledaj,
kada dođeš do toga, čak i mentalno stanje je zapravo samo fizičko stanje, zar ne?
Mislim, mozak je samo kemijski superkompjuter.
- Pa pretpostavljam da je nevjerojatno složen... - "Da" je sve što moraš reći prijatelju.
Svemir se možda čini mističnim onima...koji ga ne shvaćaju...
dok je istina da bilo što i sve može biti izmjereno.
Sve te hocus pocus stvari su samo način da se mozak dovede u
pravilnu elektro- kemijsko stanje da dopusti završnu fizičku evoluciju,
na kojoj točci tvar koja čini tijelo se pretvara u čistu energiju.
Ono što puki smrtnici obično kažu o nama...misterija uznesenja
je zapravo znanstveni proces - to su samo protoni i elektroni. Protoni i elektroni.
- Ako ti tako kažeš. - Sada, ako mi dozvoliš, možemo li, uh... Da, to je to.
Sada, bazirno na onome što sam izvukao iz istraživanja Drevnih,
Trebao bih biti u stanju postaviti mjerljive parametre za dostići odgovarajuće mentalno stanje.
Jednom kada dostignem 96 % sinaptičke veze, po mjerenju ovog uređaja...
sve što trebam napraviti je održavati EEG frekvenciju od 0,1 do 0,9 Hertz-a i "presto".
Uzlazim na viši stupanj postojanja.
OK, pretpostavimo na jedan potpuno ludi trenutak da si u pravu.
Te frekvencije se povezuju sa pacijentima koji su pred komom.
Nitko tko je zapravo budan ne može svojom voljom doći ni blizu tome,
-bez obzira kako jebeno opušten bio. - Ne evouliran čovjek.
- Odmori se Rodney. - Samo ga uključi!
Tvoja sinaptička aktivnost je jako visoka. Preko šezdeset posto.
Da! Nije mi ostalo puno vremena. Kao što sam rekao, po mojim proračunima, kada dosegnem 96%,
ili ću uzaći ili umrijeti. Sada, kakav je moj EEG?
29 Hertza, što je iznad prosjeka za nekoga tko je u ekstremno budnome stanju.
OK, znači samo trebam, uh, očistiti svoj um i, um, opustiti se.
- Kakav je sada? - 30.
- Što?! Oh, ma daj, to je nemoguće! Sigurno si me krivo prikopčao. - Ne nisam,
puno ti hvala. Dobivamo čista očitanja.
Rodney, Drevni koji su eventualno naučili kako uzaći
- posvetili su cijeli svoj život tom trenutku. - Vjeruj mi, ovo će raditi. Samo trebam više vremena.
Sada prestani toliko pričati. Ti... ti mi mreškaš jezero.
Mislim da ima problema sa prihvaćanjem da ovo ne može biti riješeno znanošću, bez obzira koliko je briljantan.
Znaš što on treba? Treba... se riješiti svog tereta.
Da, pa znaš Mckay-a.
Možda doktor Heightmeyer može pomoći.
- Zapravo, više sam mislila na tebe. - Mene?
Ti si živio sa Drevnima 6 mjeseci u Ivici uznesenja.
Pomogao si im da se suoče sa svojim strahovima i na kraju uzađu.
Plašio sam strašno čudovište, to sam radio najbolje.
A za Rodney-a, sigurna sam da ovo izgleda kao strašno čudovište.
Ne mislim da će ovo ići dok si prikopčan na ovaj stroj.
Kako ću inače znati da uopće radi?
Gledaj, učiš me kako meditirati. Nije baš najbolji način za početi.
Shvaćam to. Istina je, sam nikada nisam bio dobar u ovome.
Pa zašto sam onda ovdje?
- Elizabeth me natjerala. - Oh. Da. Mene također.
Bio sam s tim Drevnima 6 mjeseci. Možda sam pokupio nešto što bi ti moglo pomoći.
Prva stvar za koju mislim da se moraš suočiti je da, um, da to ne znači kraj.
-Što? Pa, naravno da je. - Ne, ne, ne, ne smiješ to raditi. Ne smiješ misliti
da ćeš samo uzaći i onda ponovno uzeti ljudski oblik i tako završiti s tim.
To je točno ono što pokušavam napraviti.
Koliko ja shvaćam, nepoštenje neće pomoći uprocesu.
- Dobro zapažanje. - Znaš,
kada smo kod toga, koljena me ubijaju. Kako se itko može tako opustiti?
Nađi položaj koji ti odgovara.
U redu. OK.
Dobro. Sada... Želim da postaneš svjestan svog daha, kako ulazi i izlazi iz tvoga tijela.
Unutra ... i van.
Radi to bez priče.
Oh... naravno.
Sada, želim da misliš o stvarima o kojima najviše brineš.
- Misliš, kao smrt? - Bez priče.
Misli na bilo što što te uznemirava.
Oh, Bože, ima toliko toga.
- Ne pričanje je čini mi se jedna od njih. - Suoči se s njima.
- Sada. Zamisli da sjediš na ringišpilu. - Što?
Rekao sam ti, nisam obraćao pozornost na to što su me Drevni učili.
Volim ringišpile, zato sam mislio na to...
i činjenica da me žena učila kako meditirati...vrlo privlačno.
Zašto nisam iznenađen što nisi uzašao, huh? OK, ja sam zauzet čovjek i ti i zauzet čovjek.
- Obojica smo zauzeti. - Samo ... se opusti, zar ne?
Pokušat ću se sjetiti što me žena učila.
U redu.
Sada, tu je mračna oluja i kruži oko tvoje glave.
- Kako to može biti opuštajuće? - Dolazim do toga.
Upravo sam se sjetio odličnog dodatka teoriji kaosa.
- Trebao bih tozapisati... - Mckay.
Puštam ga. Puštam ga.
Sada, nebo se razvedrava. Svi tvoji problemi blijede.
Sjajno plavo nebo. Ja sam tamo.
- Kako mi ide? - Ne razmišljaj na takav način!
- Ma zaboravi. Ovo neće ići. - Što sada nije u redu?
Upravo sam shvatio zašto se svjetlo ponaša i kao čestica i kao val.
- Rodney, ako ne pokušaš napraviti ovo... - Znam. Nije mi ostalo puno vremena.
- Hej. - Hmm? Samo sekundu.
- Što radiš? - Ima oko 50 simulacija
koje bih volio pokrenuti sada, ali me kompjuteri ne mogu pratiti... ironija je u tome
da sam zapravo shvatio kako ih natjerati da rade 10 puta brže
ali nisam imao vremena da zapravo stanem i napravim to.
Oh, uploadao sam virtualni prototip za hyperspace generator za Puddle Jumpere u bazu podataka.
Pa, to zvuči odlično.
- Jesi li siguran da je ovo način na koji želiš... - potrošiti zadnjih par dana života?
- Nemam baš puno izbora zar ne? - Rodney, mislim
da je vrlo časno i plemenito da želiš ostaviti znanstveni prilog iza sebe
ali ja još vjerujem da postoji šansa da uzađeš ako se koncentriraš na to.
Oboje znamo da je to gubitak vremena. Možda bi ti to mogla to napraviti, ali...
Ne znam da li bih ja mogla, ali ti si sigurno smanjuješ šanse zato što ni ne pokušavaš.
Da budem iskren, nemam pojma odakle početi.
- Prestani misliti. - Vidiš, to ne razumijem.
Jedna od najvećih stvari koja drži ljude, je to da duboko u sebi
vjeruju da to ne zaslužuju. Moraš... osloboditi se svog tereta.
- Oh, molim te! - Znam... duhovnost je za tebe puno brbljanja,
ali stvarno pomaže ljudima da nađu svoj mir.
- Ali moraš vjerovati. - Ne govorim o religiji.
Govorim o odbacivanju krivnje, bijesa, zamjerki,
svega zbog čega osjećaš sram. I onda možeš svu svoju energiju usmjeriti u uznesenje.
Dakle hoćeš mi reći da ja mislim da nisam vrijedan.
Rodney, ne znam što ti zapravo misliš o sebi.
Sve što znam je da koristiš svoju inteligenciju da kompenziraš
i da se bolje osjećaš zbog drugih stvari za koje misliš da si zeznuo.
- Kao što? - To ti ja ne mogu reći...
ali možda da počneš čitati svoje misli?
Rodney, nije me briga što ćeš reći. Nastavit ću raditi na ovome, OK?
Ah, pa, Cijenim to.
Spasio si mi život, pa... najmanje što mogu je da se trudim spasiti tvoj, znaš?
Radek?
Sigurno se može reći da, uh, sam ja ponekad jadan, osvetnički nastrojen pa čak i ljubomoran čovjek.
Rješavam vlastite osjećaje tjeskobe i nesposobnosti kreirajući mjehur neprijateljstva oko sebe.
Znam da si ti, vjerojatno više nego itko drugi, morao podnijeti najveći teret
- tog neprijateljstva. - Rodney, ne moraš...
Zapravo moram. Ovako stvari stoje:
odličan si znanstvenik, i časno ljudsko biće,
i sigurno nisi zaslužio trpjeti takvu vrstu
maltretiranja koju si podnosio od mene zadnjih par godina.
Nadam se da ćeš naći način da mi oprostiš stvari koje sam ti rekao i učinio.
Zaslužuješ puno više od toga...
i htio sam da to znaš.
Da.
- Rodney! - Hmm. Smijem li ući?
- Zar ne bi trebao biti ...? - Nadam se da ti ne smeta.
Razgovarao sam s Hallingom i slučajno je spomenuo da je
godišnjica smrti tvog oca sljedeći tjedan.
Zar je?
OK, možda sam pitao par ciljanih pitanja ali, um,
Samo sam mislio da bi bilo lijepo ako, uh ...
Zapravo sam mislio,
Bio bih počašćen ako bi mi dozvolila da podijelim s tobom čajnu ceremoniju u sjećanje na njega.
Ne znam da li je pogrešno raditi je ranije, ali, um, možda neću biti ovdje sljedeći tjedan.
Kako god, shvaćam da je to nešto što ne bi trebala raditi sama.
Hvala ti Rodney.
Ne, ne, ne, ne, ne. Znam točno što moram raditi.
Ti si ona koja je izgubila voljenu osobu. Ja ću poslužiti tebe.
Hej prijatelju! Kompa!
Posvuda te tražim! Provjerio sam dvoranu, restoran.
Nisam bio tamo.
Ne nisi. Inače je jedno od toga dobra oklada.
I gdje si krenuo? Streljana? Malo vježbati gađanje?
Ne trebam vježbu.
Oh, ne. Ne, ne, naravno da ne trebaš. Gledaj,
ne znam koliko mi je vremena ostalo, pa ću jednostavno priječi na stvar, pitat ću te, uh,
osobno pitanje. Nadam se da me nećeš jednostavno opaliti u facu.
Ti ožiljci na tvojim leđima od tvog sukoba s Wraithima, znaš, sa uređajem za praćenje?
Jesu li, kao... značke za hrabrost za tebe ili
su stalni podsjetnik na nešto što bi najradije zaboravio?
Mislim, znam da me se ne tiče. Samo...
Trudim se da me stvari koje ne mogu promijeniti ne opterećuju.
To je vrlo zdravo.
Nadam se da mi ne zamjeraš. Upravo sam ih zaliječio.
Ne pokušavaš valjda još uvijek naći izlaz iz ovoga za mene?
Mislio si da ću odustati?
Svi Drevni koji su eksperimentirali sa tim strojem su
ili uzašli ili mrtvi... većina njih ovo drugo, a to je razlog zašto ga nisu stavili u upotrebu.
Kao što si sam rekao, bilo je iznimaka.
Da, pa, ovo sve će uskoro biti gotovo pa ćeš se onda moći vratiti svom pravom poslu.
- Rodney... nemoj. - Ne-ne-ne, ne tražim
sažaljenje. Samo, uh... Hej, samo sam ti htio dati ovo.
Što si izumio sada?
O ništa. To je... to je knjiga.
- O čemu ? - Tebi.
Podnjela si mnogo sranja kao vođa ove ekspedicije i samo sam mislio da bi netko trebao
zabilježiti sve dobre stvari koje si učinila... sve što si napravila dobro.
Sve što činim je zabilježeno za istraživanje.
Da, znam, znam. Samo sa mislio da bih mogao
imati neku vrstu unikatne perspektive od koje bi drugi ljudi mogli imati koristi.
Zapravo sam uzeo slobodu i istražio tvoju prošlost pa sam i to uključio.
Oprosti ako nisam osobito dobar pisac. Moglo bi biti malo, uh, previše sentimentalno na mjestima...
- Rodney, ovo ima 500 stranica. Kada si...? - Kako god, to je sve.
U redu.
Da li se spušta?
To nije bitno.
Što? Naravno da je. Treba biti...
Što, 17 Hertz-a? Nije ni blizu!
- Bliže si nego što si ikada bio. - Ma zaboravi.
Ako se nastaviš preispitivati, očigledno nećeš ništa postići. Ovdje se radi o "puštanju".
Ne znam kako to napraviti, OK? Ja sam ja... ne znam kako da ne budem ja.
Hvala ti na pomoći.
Mislim da gledano u globalu, mi smo... mi smo si dobri, zar ne?
Naravno.
Ako ti nije prevelika tlaka, volio bih da ti čitaš moj oproštajni govor.
- Odbijam razgovarati o tome. - Samo neka bude jednostavan.
Um, napravi par zgodnih sitnica. Volio bih da moja mlađa sestra bude tamo... i
trebao bi znati da sam rekao Beckettu da bi sigurno trebao napraviti potpunu autopsiju.
Može iskoristiti moje tijelo za bilo kakvu vrstu eksperimenata koji bi mogli biti korisni, i , uh...
Oh, volio bih biti kremiran, i da moj pepeo bude, uh...
- izbačen u svemir iz Jumpera... - Rodney...
Rodney!
Medicinski tim u moju kabinu.
Sinaptička aktivnost u tvome mozgu prešla je preko 90 % .
Ne znam zašto, ali čini se da što se više širi prema korteksu
uzrokuje kolebanje u nižim moždanim funkcijama.
To je kao da tvoje tijelo gubi prirodnu sposobnost da se održi na životu.
Kada uznesenje nastupi prirodno, fizičko tijelo nije više potrebno u završnoj fazi.
Rodney, ne znam koliko dugo još možeš izdržati.
Oko 6% ?
Mora biti nešto što možemo učiniti.
U redu je. Znaš, zapravo osjećam nekakav mir...
izmješano sa trenucima potpunog terora naravno.
Rodney, vezano uz ovu stvar oko uznesenja, znam da do sada nisi imao puno uspjeha, ali od ovoga trena,
što imaš za izgubiti?
Još nije kasno da se borim, huh?
Naravno.
Prikopčaj me.
Carson? Hvala ti.
Hvala ti za sve.
Samo bih volio da sam mogao učiniti više prijatelju moj.
Čisto plavo nebo.
Svi moji problemi, jednostavno nestaju.
OK... prestani pričati sada.
Rodney, ti si dobra osoba.
Znaš da te volimo.
Volite me? Ozbiljno? Svi vi?
Kao što prijatelj voli prijatelja.
To kažete samo zato što ću umrijeti.
O Bože! Ne mogu vjerovati da ću umrijeti.
U redu, samo se vrati na plavo nebo. Pusti svoje misli da odu.
Koncentriraj se na svoje disanje.
O moj Bože.
Ne diše. Brzo, spremite ga za pokret. Moramo ga odvesti do ventilatora.
- Carson, dao nam je direktne upute... - Ne shvaćaš.
Upravo mi je rekao kako da ga spasim.
Na putu smo. Puls mu je vrlo slab. Jeste li spremni?
Biti ćemo.
Uskoro.
U redu.
Brže. Ne može disati sam.
OK, odmaknite se.
Rodney?
- Uspjelo je! - Je li?
Pa, živ sam, zar nisam?
Zvuči kao on.
Da, da.
Ne mogu čuti nijednu vašu misao.
Telekineza je otišla.
Još uvijek sam pametan, barem mislim... Da!
Da, ja sam ja!
- Ja sam stari ja! - Jesi li siguran?
Da, živ sam! Osjećam, osjećam se odlično! Osjećam, uh... um...
- Glad? - Dobro je.
- A rekao si da je nemoguće. - Da, samo mi je došlo.
Ja sam, ja sam, ja sam lebdio u toj, toj velikoj crnoj praznini i onda se odgovor pojavio niotkuda.
Uređaj je dizajniran da manipulira tvojom DNA.
Nije mogao obrnuti evolucijski napredak zato što je svačija DNA drugačija.
Radi određene promjene koje uzrokuju da DNA evoulira na način koji je specifičan unikatnoj fiziologiji.
Da. Da bi vratio manipuliranu DNA u prijašnje stanje,
program je tražio preciznu točku polaska.
Na sreću, čuvam uzorke krvi svih članova tima iz Atlantisa, za temeljnu usporedbu.
- Ne razumijem što itko od vas priča. - Što, što?
Drago mi je da si nam se vratio kompa.
- Da, pa, lijepo je vratiti se. - Da!
- Hej, kako se osjećaš? - Grozno!
- Da idem po Carsona? - Ne-ne-ne-ne-ne. Fizički sam dobro, ali, ali,
ovo nema nikakvoga smisla.
Ne mogu shvatiti ni jednu od ovih jednadžbi.
Mislim, algoritmi su potpuno smeće. Ovo je mučenje.
Jasno se mogu sjetiti kako je ovo sve važno ali ne mogu shvatiti zašto ili kako.
Samo sam svratila da ti pokažem ovo.
Toj EEG sa tvoje zadnje meditacije.
O moj Bože!
To je 0,3 Hertz-a.
Uspio sam!
Mislim, bio sam u zoni! Zapravo sam mogao uzaći!
Rekao si da si lebdio u velikom praznom prostoru kada ti je ideja, kako da se spasiš, došla.
Možda sam na trenutak pomislio na to kako je teško riješiti se vlastitog ega...
i da bi postojanje bez individualne svijesti moglo biti bezvrijedno ali...
Sada kada sam to rekao, to mi je vjerojatno dalo ideju da se uređaj reprogramira sa mojom starom DNA.
Da, mislila sam tako.
Da, pa znaš što?
Nije me briga ako ti ne misliš da sam bio sposoban uzaći.
Ionako to nikada nisam ni htio. Zapravo, znaš što? Vrlo sam zadovoljan samim sobom.
I ti me voliš.
Što?! Nisam nikada...
O da, jesi!
Možda nisam sposoban shvatiti ovu novu matematiku koju sam napravio, ali jasno se sjećam da si rekla...
da me voliš.
Zapravo, rekla sam da te svi volimo i...
I što? To si rekla samo zato što si mislila da ću umrijeti?
- Ne... Rekla sam zbog toga... - Vidiš?! Voliš me!
Istina je! Rekla si, sada znam. Uvijek sam sumnjao. Zapravo...
znaš što? Uvijek sam primjećivao da ima... nedefinirana ali magična kemija među nama...
koju mislim da sam pokrio u poglavlju 10.
- Rodney... - Jesi li ručala?
Da.
Popodnevni zalogaj onda?
Pravit ću ti društvo.
Da li te Sheppard još uvijek gnjavi da mu dozvoliš da upotrijebi uređaj za uznesenje kao bi se pretvorio u neku vrstu superheroja?
O da.
Usprkos činjenici da po bazi podataka Drevnih djeluje na ljude
divlje i nepredvidljivo i da sam zapravo sretnik što nisam odmah pretopljen u bazen protoplazme.
Da.
- Možda bi mu mogla dopustiti. - Ne bih rekla.